EN SAND HISTORIE
Hvorfor?
Det er det, folk altid spørger om.
Pourquoi?Hvorfor?
Hvorfor går du på line? Hvorfor frister du skæbnen?
Hvorfor risikerer du døden?
Men sådan tænker jeg ikke på det. Jeg siger aldrig det ord.
Døden. La mort.
Okay, jeg har sagt det én gang. Eller måske tre gange nu.
Men jeg vil ikke sige det igen.
I stedet vil jeg bruge dets modsætning. Livet.
For mig er det at gå på line selve livet.
C'est la vie.
Nå ...
... se det for dig sammen med mig. Det er 1974, New York, -
- og jeg er forgabt i to bygninger, to tårne.
Eller som alle i verden kalder dem: World Trade Centers tvillingetårne.
De tårne kalder på mig.
De vækker noget i mig, og de får en drøm til at spire.
Min drøm er at udspænde en line højt oppe mellem tvillingetårnene -
- og gå over den.
Det er naturligvis umuligt.
For ikke at nævne ulovligt.
Så hvorfor forsøge det umulige?
Hvorfor forfølge sin drøm?
Jeg kan ikke besvare spørgsmålet med ord.
Men jeg kan vise dig, hvordan det gik til.
Vi må skrue tiden tilbage og krydse Atlanten.
Min betagelse af de smukke tårne begyndte ikke i New York.
Som du måske kan høre, er jeg ikke herfra.
Nej, min historie begynder i en anden af verdens smukkeste byer.
C'est Paris.
PARIS FRANKRIG
Se Paris for dig.
Der er jeg så, en selvudnævnt linedanser, som verden ikke ænser.
Jeg ernærer mig som gadeartist.
Jeg har skabt en figur med høj hat.
Jeg er klædt helt i sort. Jeg tegner en perfekt cirkel på jorden.
Og inden for denne cirkel mæler jeg aldrig ét ord.
Cirklen er mit domæne. Jeg tillader ikke en halv tås overtrædelse.
Hvis tilskuerne bliver ved med at krænke mit hellige rum, -
- må jeg tage mere drastiske midler i brug.
Jeg optræder for alle. Folk elsker det. Mænd, kvinder, unge, gamle.
Bortset fra politiet, naturligvis.
Jeg er ikke tilhænger af tilladelser.
Uanset hvor jeg kom, og hvad jeg lavede, var jeg altid på udkig.
På udkig efter det perfekte sted at udspænde min line.
Jeg har frygtelig tandpine. Jeg må straks til tandlægen.
Har De ringet og lavet en aftale? - Jeg har ingen telefon.
Vent venligst.
Jeg bønfalder Dem.
Der går nok kun to timer.
Skal jeg lide i denne grad i flere timer?
Udmærket. Jeg venter.
Bare jeg ikke besvimer af smerte.
Goddag. Hvordan går det?
Mig en fornøjelse. Virkelig.
Pludselig stopper jeg op.
Min tandpine er forsvundet.
I bladet er der en artikel med en illustration af tårnene.
De er endnu ikke færdige, men der står, -
- at de bliver verdens højeste bygninger.
Og med denne blyantstreg ...
... var min skæbne beseglet.
Det var begyndelsen på min drøm.
Den første gang jeg så en linedanser, var jeg 8 år gammel.
Cirkus var kommet til byen med blandt andet Omankowsky-familien, -
- en af verdens bedste linedansertrupper.
De Hvide Djævle.
Min søn, cirkusklovnen ...
Jeg lærer mig selv at gå på line.
Det viser sig, at jeg har talent for at klatre, balancere og jonglere.
Men jeg vil lære mere.
Kom ned derfra!
Hvad laver du deroppe? Kan du så se at komme ned!
Er du ude på at begå selvmord, eller hvad? Galning!
Jeg kommer ned nu, okay!
Og sådan mødte jeg Rudy Omankowsky senior, -
- De Hvide Djævles patriark, som alle kalder Papa Rudy.
Han ville ikke røbe sin oprindelse. Han var i hvert fald ikke fransk.
Papa Rudy var en overlegen linedanser, akrobat og jonglør.
Og i det øjeblik tror jeg, at han så noget i mig.
Philippe!
Jeg taler ikke tjekkisk.
Jeg taler ... Jeg taler engelsk. - Okay.
I dag ...
... skal du lære at gøre din entré.
Du skal lære at komplimentere.
Komplimentere? Hvad er det?
En ordløs besked, -
- hvor man kalder tilskuerne til opmærksomhed.
Og efter forestillingen kan en kompliment også -
- vise taknemmelighed.
En hilsen.
Man saluterer. - Okay, okay.
Nej, Philippe.
Det var rædsomt.
Du gør alt for meget.
Du skal ikke gøre noget. Prøv igen.
Nej! Du skulle ikke gøre noget! Du gør stadig for meget. Du ligner en kujon.
Du skal have kontrol over publikum. Du anstrenger dig for meget.
Gør ingenting. Igen.
Respektløst! Du gjorde ingenting. - Det var det, du bad mig om!
Gør ingenting udadtil.
Men i dit hjerte skal du tale til dem.
"I mit hjerte"? Hvad fanden snakker du om?
En artist skal udvise oprigtig respekt og taknemlighed for sit publikum.
Hvorfor skal jeg respektere dem? Jeggår på linen.
Du skal salutere publikum og udvise respekt!
Der er ingen forestilling uden et publikum!
Hvis du ikke forstår det, kan du aldrig optræde i cirkus.
Jeg vil ikke optræde i cirkus. Jeg er ikke nogen latterlig cirkusklovn.
Jeg er kunstner!
Uden videre ...
... smed Papa Rudy min lille kunstnerrøv på gaden.
Og kort efter ...
Du spilder dit liv på de dumme cirkusnumre!
Du kan ikke leve af at gå på line!
Kan vi ikke give ham én sidste chance?
Nej. Gulerødderne er kogt.
Nemlig! Gulerødderne er kogt!
Philippe!
Gulerødderne var kogt. Der var ikke andet at gøre. Så jeg fløj fra reden.
Jeg vidste ikke, hvad jeg ledte efter, men jeg tænkte, at jeg nok fandt det -
- i Paris.
Det gik rigtig godt, indtil du kom.
Kan du høre mig nu? - En talende mimeartist?
Jeg er ikke mimeartist. Jeg har ingen usynlige vægge.
Krænk ikke min cirkel. Det er mit hellige rum.
Vil I være så venlige at traske videre?
Det er en privat samtale.
Det var pokkers! Vi troede, det var en forestilling.
Det er til jer. - Mange tak.
Farvel.
Jeg er vild med dit engelsk. Det lyder så amerikansk.
Din tyveknægt.
Jeg foretrækker dig på engelsk.
Hvem tror du, du er? Din køter.
Jeg foretrækker klart engelsk.
Så hør her, jonglør. Du stjal mit bedste publikum i ugevis.
For et luset, lille nummer.
Folk elsker at se mig oppe på den høje line.
Kalder du det højt? Aldrig har jeg set så lav en høj line.
Du har ret. Men det er, fordi pladsens to højeste træer står, -
- hvor du optrådte.
Og jeg ville aldrig træde ind i en anden kunstners rum.
Der kommer regn.
Vrede gademusikant, -
- lad mig tilbyde dig en ordning.
Jeg vil kun optræde på pladsen, når du ikke optræder.
Hver weekend og hver anden tirsdag. - Det er en aftale.
Jeg hedder Philippe.
Annie. - Det er et pænt navn.
Hvorfor taler du engelsk? - Jeg øver mig. Jeg skal til New York.
New York. Spændende.
Måske vil du med? - Ja, måske.
Jeg kan godt lide din sang. Det lød smukt.
Du hørte mig ikke. Du legede med ild på en line.
Jeg var her før det.
Du så mig nok ikke, men jeg hørte dig synge. Det var smukt.
Tak.
Må jeg byde på et glas vin? - Det er vist ikke en god idé.
Så vil jeg tilbyde dig en ordning.
Hvis jeg må byde på vin, -
- udspænder jeg aldrig mere min line i Latinerkvarteret.
Du giver ikke op, hvad?
Nej, jeg er meget vedholdende.
Og ...
... voila!
Min drøm.
Og det er dig? - Ja.
Det bliver historiens mest fantastiske høje linegang.
Hvor højt skal den op for at gøre det så fantastisk?
Over 100 etagers højde.
Hvor vokser der så høje træer?
Det er ikke træer.
To storslåede tårne.
100 meter højere end selveste Eiffeltårnet.
Nå, sådan.
Hvad synes du?
Jeg ved snart ikke ... Det virker utrolig ...
Utrolig ... - Smukt.
Smukt, ja.
Og farligt.
Og fuldkommen vanvittigt. Og du er en galning.
Ja, jeg er gal, men det ...
Det er min drøm.
Så må du føre den ud i livet.
Selv hvis alle siger, jeg er gal? - Blæs da på, hvad andre tænker.
Jeg går op i, hvad du tænker.
Jeg elsker din drøm, Phillipe. - Gør du?
Vil du høre, hvad jeg mener om dig? - Nej.
Vil du ikke? Bare en smule? - Nej.
Jeg fortæller dig det alligevel.
Sig det bare, men jeg er ligeglad.
Jeg kender et sted med to smukke træer.
Jeg var ikke klar over det dengang, -
- men Annie var blevet min første medsammensvorne.
Annie. - Ja?
Jeg synes ... du skal komme herop til mig.
Nej.
Jo. Det kan blive din linedanserdebut.
Nej.
Kom nu, Annie. Stol på mig.
Okay.
Og træk vejret.
Og tag et skridt.
Der stod ganske rigtigt to smukke træer i Annies kunstskoles park.
Så hun skaffede mig lov til at udspænde min line der.
Det var perfekt, for jeg kunne øve mig hele dagen.
Og så kunne jeg se Annie.
En dag, jeg gik på line, -
- kom en meget alvorligt udseende ung mand hen til mig.
Må jeg tage billeder af dig? - Måske.
Jeg hedder Philippe.
Hej. Jean-Louis.
Jean-Louis, taler du engelsk? - Ja. Hvorfor?
Jeg øver mig. Jeg skal til Amerika.
Og optræde? - Netop.
Men min optræden skal ikke bare være et show.
Det bliver ... et kup.
Et kup? - Ja.
Jeg vil udspænde min line i al hemmelighed ...
... på verdens mest spektakulære skueplads.
Og så, uden varsel ...
... vil jeg dukke op.
Jeg vil optræde med en overraskelse, -
- en ulovlig linegang.
Hvis det lykkes, bliver det århundredets kunstneriske kup.
Hold da op.
Du må se mine fotografier når som helst, min ven.
De er meget rebelske.
Så du er ikke bare fotograf, du er også anarkist?
Alle kunstnere er anarkister til en vis grad.
Ikke også? - Jo.
Og du, min anarkistiske kunstnerven ...
... kan blive min ...
... officielle ...
... fotograf.
Og sådan blev jeg venner med Jean-Louis.
Min anden medsammensvorne.
Hvis det skete under dit kup, -
- ville det i stedet blive århundredets kunstneriske fiasko.
Jeg må lære mere.
Har du ikke lært at banke på?
Lær mig at udspænde linen højt oppe.
Hvad skal du med en høj line? Du er en gadejonglør.
Jeg må lære at binde de rette knob.
Jeg må lære om liner, deres vægt, tykkelse, bæreevne.
Så ...
... du vil have mig til bare at røbe alle mine hemmeligheder?
Hemmeligheder, jeg har brugt et liv på at lære?
Hemmeligheder, jeg kun har givet videre til mine sønner?
Skal jeg bare give dem til dig?
Jeg kan betale. Jeg har penge.
Jeg er ligeglad med prisen.
Mød mig i cirkus.
Ved solopgang.
Tag dine jonglørpenge med.
Placér træblokke mellem linen og masten.
Træblokkene fungerer som stødpuder, -
- så linen ikke knækker, når masten giver sig.
Du skal altid, altid selv tjekke, at udstyret er rigget rigtigt til.
Træd aldrig ud på en line, -
- hvis du ikke selv har tjekket rigningen.
Er du med? - Okay.
Der var en fantastisk, polsk fyr, linedanseren Roman.
Han sagde, han kunne mærke, om linen havde den rette spænding, -
- med sin røv og med sine ører.
Under.
Gennem løkken.
Bind den.
Stram til ... og ...
... betal.
Du giver mig ødelagte penge. - Nej, de er gode nok.
De er ødelagte. - Gå nu bare med dig.
Så Papa Rudy lod mig rejse med truppen.
Jeg optrådte selvfølgelig aldrig.
Men hver gang det store telt var ledigt, -
- øvede jeg mig på linen.
De fleste linedansere dør, når de er fremme.
De tror, de er ovre, men de er stadig på linen.
Hvis du kun har tre skridt tilbage, -
- og du udfører dem på arrogant vis, -
- hvis du tror, du er uovervindelig, -
- så dør du.
Det råd får du gratis.
Tak.
Et par uger senere kom min første offentlige linegang -
- i en lille landsby, man ikke engang kan finde på kortet.
Borgmesteren arrangerer hvert forår en festival, -
- og Papa Rudy fik ham overtalt til at lade mig gå over en lille sø, -
- eller rettere en sump.
Er linen okay?
Mærk efter med røven og fødderne.
Annie kom med en pladespiller til musikken.
Og Jean-Louis tog billeder.
Jeg begynder på min optræden, og det hele går rigtig godt.
Men så hører jeg latter og fnisen i baggrunden.
Og det viser sig, at der samtidig er en fiskekonkurrence -
- ved denne sø.
Og fiskerne drikker vin og råber skældsord efter mig.
De griner ad mig, mens jeg går deroppe.
At gå på line kræver lige så meget mentalt som fysisk.
Hvis man mister koncentrationen, mister man balancen.
Så der står jeg i mudder til knæene -
- og udfører Papa Rudys kompliment.
Det var min første optræden. En fiasko.
Og efter den ... var jeg ikke på toppen.
Så en dag gik jeg langs Seinen og havde ondt af mig selv.
Jeg så op ... og fik øje på Notre Dames tårne.
Og jeg sagde: "Her må jeg udspænde min line."
Sådan vil jeg genvinde min stolthed.
Og så, i ly af mørket og med en fingeret nøgle, -
- sneg vi os ind i katedralen.
Jeg bandt en fiskesnøre til en jonglørbold -
- og kastede den til det andet tårn, hvor Jean-Louis ventede.
Så bandt vi snøren til et tyndt reb spændt ud mellem tårnene.
Så et tykkere reb. Så bandt vi det tykke reb til stålwirelinen.
Vi var oppe hele natten for at fastgøre linen mellem tårnene.
Og da de første turister ankom om morgenen, -
- gik jeg i gang.
Og det lykkedes mig.
Jeg optrådte med min første ulovlige høje linegang.
Det var også første gang, jeg fik lov til at smage sensationen.
Det var følelsen af at krydse over til en helt anden verden.
Og jeg genvandt min stolthed.
Troede jeg.
Pariserne er fulde af foragt. De nægter at anerkende skønhed.
I Tyskland, Spanien, England, ja selv Rusland, hylder de mig.
De kalder mig maestro. "En tapper, ung poet".
Men nej, ikke franskmændene!
De kalder mig for en vandal.
Vandal! - Se her.
Det er et tegn.
I samme avis som min Notre Dame-historie? Det er forsynet.
De er næsten færdige. De nederste etager er i brug.
Vi skal pakke.
De er enorme!
Ja.
De er frygtindgydende.
De er meget højere, end jeg forestillede mig.
Ja.
Det er absurd.
Fuldstændig absurd.
Det er uvirkeligt.
De tårne bryder skalaen!
De stopper aldrig. Det er ikke menneskeligt!
Det er forbi. Det er slut.
Hvad er slut? - Kuppet! Min drøm! Den er knust!
Kan du ikke se de uhyrer?
De bæster! - Tag det roligt.
De fortæller mig, det er komplet umuligt. Der er slet ingen åbning.
Intet siger mig, det er muligt.
Yo. Hva' så?
Der er trapper. Gå tilbage til hotellet.
Er jeg ikke tilbage om fem timer, så prøv politistationen.
Jeg kom op til toppen. Ingen standsede mig.
Der stod jeg på en ø, som svævede i luften, -
- på kanten af tomrummet.
Jeg så automatisk over på det modsatte tårn, -
- men så dristede jeg mig til at kigge ...
... ned.
Jeg føler, at jeg kender tomrummet.
Jeg er linedanser. Tomrummet er mit domæne, ikke?
Ikke det her tomrum.
Men jeg samler mod til en svag hvisken.
Jeg hvisker, så dæmonerne ikke hører mig.
Det er umuligt ...
... men jeg gør det.
Kun engelsk. Vi skal lære at tale som newyorkere.
Dit såkaldte kup er til grin.
Værsgo. På engelsk.
Og derfor har jeg planlagt det nøje.
Hvem tror du lige, du narrer?
Du aner intet om det andet tag.
Du kender ikke byggearbejdernes mødetider.
Du har ingen anelse om den præcise afstand mellem tårnene.
Eller hvordan du skal fæstne cavalettierne.
De kan på ingen måde fastgøres til facaden.
Og hvor mange dage tog det dig at bygge den model?
Den er da smuk! - Hvad er cavalettier?
Papa Rudy kalder de her cavalettier. De stabiliserer linen, man går på.
Apropos linen ...
Hvordan vil du så spænde linen ud over tomrummet?
Ligesom ved Notre Dame.
Vi starter med en fiskesnøre bundet til et reb bundet til linen.
Hvordan får vi snøren ud mellem tårnene?
Det er for langt at kaste jonglørbolden, -
- men jeg tænkte, vi skaffer et radiostyret modelfly -
- og flyver linen over. Ret fantastisk!
Philippe, det tager flere år at lære at styre et fly.
Forstår du det? - Det skal være denne sommer.
Tårnene står næsten færdige. Tiden er knap.
Du må hjælpe mig. Tænk, hvis vi klarer det!
Det bliver den mest vovemodige kunstaktion nogensinde!
Vovemodig?!
Det er galskab! Ingen ved sine fulde fem ville gøre det.
Netop derfor må jeg gøre det!
Jeg indrømmer, jeg er gal.
Du er gal. - Ja.
Er du da vanvittig? - Ja, jeg er gal!
Og du elsker mig for det!
Jeg er gal! Fuldkommen fra forstanden!
Jeg skal gå nu.
Jeg løser det med linen.
Du løser problemet med cavalettierne.
Okay.
Har vi en aftale? - Ja.
Cavalettierne kan ikke ...
... være lodrette. De skal være ...
... vandrette, parallelle med linen.
Parallelle?
Det bliver ikke kønt, men det afholder linen fra at gynge.
Og du skal bruge tre bolte til cavaletti-klamperne.
Ikke to. En så stor spændvidde lægger enormt pres på messingpladerne.
Når du går, kan din vægt få en bolt til at knække.
Og træ! Du skal huske, -
- at sætte træblokke mellem linen og bygningens stivere.
Så når bygningen ånder, -
- vil træblokken flække, men linen eksploderer ikke og flår dig i to.
Okay.
Træ.
Og ...
... nu skal du høre, hvad du skal gøre.
Du skal have -
- et sikkerhedsbælte under dit tøj, forbundet til en wire -
- med en karabinhage.
En sikkerhedsline med en karabinhage?
Jeg skal ikke have nogen sikkerhedsline!
I den højde er den usynlig! Ingen vil ane, den er der.
Og hvad når jeg når den første cavaletti?
Du er artist. Du knæler på linen.
Du hægter den af og sætter den på igen. Publikum vil tro, du saluterer.
Jeg gør det ikke!
Hvorfor kom du?
Du ved det hele, eller hvad? Siger du, jeg tager fejl?
Du skal fortælle mig, hvordan jeg rigger linen til.
Ikke hvordan jeg skal lave et fejt snydenummer!
Philippe, I to opfører jer som et par pattebørn.
Han forstår ikke min drøm.
Hans høje line og min høje line har intet til fælles.
Snak med ham.
Skal jeg snakke med ham?! - Ja! Snak med ham! Sig undskyld ...
Jeg undskylder ikke! - Jo. Du har ikke noget valg.
Undskyld, Papa Rudy, -
- men hvis jeg går med sikkerhedsline, giver det jo slet ingen mening.
Philippe ...
... mine sønner er rutinerede linedansere, -
- og jeg ville aldrig tillade dem at forsøge det uden sikkerhedsline.
Men ville du selv gøre det? Ville du gå med sikkerhedsline?
For mange år siden, da du begyndte at oplære mig i dette hus, -
- var jeg en dum, lille knægt og hørte ikke efter.
Men du fortalte mig noget, jeg altid husker på.
Du sagde: "Man kan ikke lyve på scenen."
"Publikum vil altid kunne se, hvad der er i dit hjerte."
Nu tror jeg, jeg forstår det.
Ved du hvad, Philippe?
Det, som du gør, forstår jeg nok ikke helt ...
Men det er ...
... stort.
Stort og smukt.
Det var min bedstefars.
Det får du brug for.
Og du får brug for de her.
Nu er mine hemmeligheder vores hemmeligheder.
Tak.
Hurtigere! Stærkere!
Mere!
Annie, mere!
Hurtigere.
Stærkere.
Jeg prøver. - Du er stormen.
Du er frygtelige stormstød i orkanstyrke, som hyler mellem tårnene!
Det er Jean-Louis!
Hej!
Går det godt? - Hej!
Godt at se dig.
Det er min gode ven, Jean-François.
Han vil være medsammensvoren til kuppet. Han søger altid spænding.
Annie, hils på Jean-François. Jean-François, det er Philippe.
Hej, Jean-François. - Bare kald mig Jeff.
Et engelsk navn. Det kan jeg lide! Velkommen til kuppet, Jeff.
Har du nogensinde ... - Jeff taler desværre ikke engelsk.
Jeg taler lidt engelsk.
Seks gange seks er seksogtredive. - Hans engelsk er ikke så dårligt.
Han kan kun tallene. Han underviser i matematik i gymnasiet.
Og derudover ...
... lider han af højdeskræk.
Perfekt.
Jeg lider af talskræk.
Så Jeff ... velkommen til kuppet.
Og sig mig så, hvad er 81 divideret med 27?
Tre.
Og du er vor tredje medsammensvorne.
Hvad er 11 gange 10?
110.
110 etager. Så høje er tårnene.
Jeg har holdt min del af aftalen.
Bue og pil?
Det er ikke lige så opsigtsvækkende som et radiostyret modelfly, -
- men det er lydløst.
Det virker!
Så nu havde jeg nok penge, jeg havde medsammensvorne og en form for plan.
Tilbage var kun at finde en dato.
Det skulle være, før det blev koldt i vejret, før tårnene stod færdige.
Jeg valgte 6. august.
Jeg vælger 6. august!
Det er tre måneder fra i dag.
Jeff og Jean-Louis flyver til New York sidst i juli.
Imens leder vi efter amerikanske medsammensvorne. Altså ...
... den 6. august.
Polypropylenreb, hampereb, -
- lille talje med tre blokskiver, stor talje med en blokskive, -
- tovværk, stålwire, kvarttommerkabler, -
- taljeblokke, arbejdshandsker, svensknøgler, målebånd -
- og en balancestang i fire dele.
Hvad er alt det til?
Jeg vil udspænde en høj line mellem World Trade Centers tårne og gå over.
Held og lykke!
Næste!
Så snart vi var i New York, begyndte spionarbejdet.
Jeg besøgte tårnene hver dag.
Og hver dag i en ny forklædning.
Jeg tog billeder af alt og noterede alt om hver en tomme af tårnene.
Som I ved, stod nordtårnet færdigbygget for to år siden, -
- og sydtårnet er færdigt op til 80. etage. Begge tårne huser nu kontorer.
Undskyld. Toulouse Cézanne fra tidsskriftet "L'Architecte".
Hvad er den præcise afstand mellem sydtårnets nordlige hjørne -
- og nordtårnets sydlige hjørne?
Hvad? - Den præcise afstand mellem tårnene?
Lou?
42,672 meter. - 42,672 meter.
Jeg kørte i elevatorer: lokal, ekspres, -
- ekspres til upper sky lobby, lower sky lobby. Hundredvis af ture.
Jeg udspionerede reperatørerne. Jeg så leverancer komme ind.
Hvornår kom de? Hvor længe blev de? Hvor meget papirnusseri er der?
Min bedste forklædning var som arkitekt.
Med slips og tegning forsøgte jeg at se vigtig ud.
Og det gav mig adgang til hele byggeriet.
Philippe, det ser slemt ud. Måske skulle du få det syet.
Nej, det går nok. Se på datoen. Kuppet er om tre uger.
Jean-Louis og Jeff kommer i næste uge, -
- og jeg har stadig ikke adgang til nordtårnets tag.
Kan du gå på line med den fod?
Ja, den bliver klar, men hvad gør jeg i morgen?
Hvordan fortsætter jeg spionarbejdet med den skadede fod?
Skal du have krykker? - Nej.
Jo! Krykker!
Lad mig holde døren for dig. - Mange tak.
Nu skal jeg hjælpe dig med krykkerne. - Tak.
Værsgo.
Ekspreselevator. - Tak.
God bedring.
Jeg har det nok bedre om et par uger.
Hvilken etage? - Åh ja, 85, tak.
Undskyld mig, men ...
... må jeg spørge ...
... hvad du laver her?
Du hører ikke til her.
Ja, den er god nok.
Du ...
Du hører slet ikke til her.
Gør du vel ...
... Philippe?
Jeg vidste det! Philippe Petit! Den vovemodige linedanser.
Jeg så dig -
- i Paris på toppen af Notre Dame-katedralen.
Gjorde du? - Ja, hold da op.
Politiet anede ikke deres levende råd. - Det gør de aldrig.
Jeg hedder Barry Greenhouse. - Goddag.
Skal du optræde i New York?
Ja ja. Hvad med dig?
Arbejder du her? - Ja. Livsforsikringer.
Manden arbejder på 82. etage.
Det var et vigtigt møde, hvis jeg kunne få ham som medsammensvoren.
Han arbejdede i nordtårnet. Han havde adgang til trappeskakten -
- og nordtårnets tag.
Vent! Barry! Øjeblik!
Annie og jeg inviterede ham på middag.
Kuppet ved World Trade Center bliver i samme stil.
Jeg viste ham spionnoterne og scrapbogen fra Notre-Dame, -
- som han jo selv var vidne til, så han vidste, jeg mente det.
Lidt efter lidt fik jeg forklaret det hele.
Og når solen står op ...
... går jeg over.
Det er jo ganske utvivlsomt ulovligt.
Og ekstremt undergravende, for ikke at nævne farligt.
Kun en forstyrret, antisocial, anarkistisk, -
- rygende arrig, utilpasset mand vil have noget med det at gøre.
Du har din muldvarp.
Philippe!
Velkommen, Jeff!
Går det godt? - Rigtig godt. Og dig?
Super. - Godt. Min ven.
Går det godt? - Rigtig godt.
Der er de så.
Kuppet er en katastrofe.
Hvorfor først klatre op om natten?
Der er for mange folk om dagen.
Vi har ingen undskyldning, hvis vi bliver set om natten.
Nej, men om dagen møder vi folk, som vil spørge, hvor vi skal hen.
Om dagen siger man: "Jeg har et møde med den og den."
Om natten har man ingen undskyldning!
Hvorfor ryster du?
Jeg har sagt, jeg lider af højdeskræk. - I denne højde?
Jeg går i panik på en trappestige.
Hvad med vagterne?
Der er én nattevagt. Han er kun der, hvor der bygges.
Ham undgår vi nemt. Han kommer aldrig på taget.
Philippe. Hvor skal du hen? - Vi må have et samtalesystem.
Du skal have sådan en fætter. En walkie-talkie.
Nej, jeg vil have et samtaleanlæg med ledning.
Sådan et her? - Ja tak.
Det vil du da ikke have. Med ledninger? Det er gammeldags.
Se den her. Ledningsfri. - Nej, bare sådan et samtaleanlæg.
Jeg vil gøre dig en tjeneste. De laves ikke mere, så der er ingen garanti.
Lige meget. Jeg vil have det der. Med ledningen. Tak.
Ja. Som du vil.
Tak. - Du bestemmer.
Tror han, vi er komplet idioter? - Han ville narre os.
Hvorfor ikke en walkie-talkie?
Den skal have ledning, så strømerne ikke hører med.
Drenge, hvis det er noget med stoffer -
- eller et bankrøveri, så vær mere forsigtige.
Troede I, I var de eneste i New York, der kan fransk?
Nå, sådan.
Helt fint.
Jeg har for øvrigt ikke noget imod bankrøvere.
Vi inviterer ham ud at spise.
Jeg hedder Philippe.
Jean-Pierre. J.P. her i Amerika.
J.P.
Velkommen til Fisher Industrial Fence Company, Fort Lee, New Jersey.
Det ser ægte ud. Hvem har lavet det? - Lang historie.
Klart. Får jeg en titel?
Fordi du har boet længst i New York, gør jeg dig til personaledirektør.
Fedt, mand. Hvad er min opgave?
At finde flere medsammensvorne.
Jeg kender nogle.
Jeg kan rigge til. Jeg er en mester i knob. Har arbejdet på en rejetrawler.
Ja da, mand. Jeg er også helt på.
Især hvis den line er -
- rigtig høj.
Er du med?
Du er med, mand, rigtig høj.
Hvorfor World Trade Towers? Alle mine venner hader de kasser.
De ligner to kæmpe arkivskabe. - Det gør de sgu.
Hvorfor bestiger vi ikke Chrysler-bygningen?
Det ville være et fedt trip.
Jeg stoler ikke på de to.
J.P.
Kan vi regne med de fyre?
Det var med kort varsel. Det er dem eller to bumser fra gaden.
I morgen!
Kuppet er i morgen!
I morgen er den store dag! I kender alle planen.
Arbejderne kommer fra klokken syv, så jeg må på linen klokken seks.
I hører ikke efter. Hvorfor hører I ikke ordentligt efter?
Du må spise noget. - Hvordan skulle jeg kunne spise?
Vi skal gennemgå planen!
Det har vi gjort 20 gange.
Og nu for 21. gang.
Klokken to om eftermiddagen læsser vi vognen. J.P. kører.
Vi sætter Jean-Louis, Annie og Albert af ved nordtårnet.
I mødes med Barry.
Han gemmer jer på sin etage, indtil han kan få jer op på taget.
Resten af os: Det er J.P., Jeff og David, forklædt som arbejdere, -
- vi kører kablet og rigningsudstyret op i byggearbejdernes elevator.
Ifølge mit spionarbejde kan vi komme op til 82. etage.
Når kysten er klar, får vi hurtigst muligt alt op på taget og rigger til.
Ved midnat er vi færdige. Hører I? Ved midnat!
Så kan jeg snige mig ind i nordtårnet og tjekke rigningen.
Jeg er nødt til at få tid til at tjekke rigningen på begge sider.
Så ved solopgang, klokken seks, -
- tager jeg mit første skridt.
Philippe? - Ja.
Vi må vente. - Nej!
Og finde mere kompetente folk.
Nej! Gulerødderne er kogt!
Det er nu eller aldrig.
Gulerødderne er kogt.
Kogte gulerødder? Hvad fanden?
Franskmænd elsker madmetaforer.
Landet med 365 slags oste, en for hver af årets dage.
Selvfølgelig bruger de grøntsagsmetaforer.
Gulerødderne er kogt.
Der er ingen vej tilbage. - Hvad laver vi her?
Jeg synes, det her er fedt, men jeg vil ikke i fængsel.
Især ikke på grund af en franskmand, som er besat af grøntsager.
Fængsel. Det sætter sgu en dæmper på stemningen.
Manden er gal. Og hvad så?
Er vi her bare for at se ham dø? Kan han overhovedet gå på line?
Ja. Det er ikke problemet.
Problemet er, at han går fra forstanden.
Det er muligt, men han giver aldrig op.
Han har brug for vores hjælp. - Jeg tror, han kan gøre det.
Det bliver meget ... Beau?
Smukt.
Nåh ja.
Det bliver meget ...
... smukt.
Det var natten før kuppet, og jeg kunne selvfølgelig ikke sove.
Jeg havde glemt noget meget vigtigt. Jeg havde glemt at sømme kisten til.
Der var ingen. Det var kassen med min line.
Men i mit hoved havde jeg fået den kasse til at blive en kiste.
Philippe! Hvad laver du?! Du vækker hele kvarteret!
Jeg glemte at sømme kisten til. - Hold op med at kalde den det!
Måske er det en kiste. - Det er ikke sjovt.
Hvad er der med dig? Har du en dødsdrift?
Jeg siger aldrig det ord!
Sig det. Død, kiste, dø.
En og samme sag. - Hvorfor er du pludselig imod mig?
Imod dig? Ingen støtter dig mere. - Hvorfor siger du så det ord?
Hvorfor give mig den tanke natten før min farligste linegang?
Hvorfor viser du ingen omsorg? - Ingen omsorg?!
Du er så egoistisk, arrogant ... - Ja, jeg er arrogant!
Det skal jeg være for at kunne betvinge linen.
Og hvad med dine medsammensvorne?
Du siger aldrig tak, sætter ikke pris på dem.
De ved, jeg sætter pris på dem. - Gør de?
Ja! Skulle jeg gå derind og sige tak?
Vække dem og sige: "Tak, alle sammen! Merci!"
Kom nu i seng. Du er udmattet. - Annie, mit hoved er fuldt af tvivl.
Jeg ved ikke, om jeg ...
Når jeg står over tomrummet og skal ud på linen, -
- kan jeg så tage det første skridt?
Dit hjerte vil sige, hvad du skal gøre.
Annie ... Du er den eneste, der virkelig kender mig.
Det er på grund af dig, at jeg kan gøre det.
Du giver mig styrken og evnen. Uden dig kunne jeg ikke gøre det.
Du klarer det.
Vågn op, alle sammen! Vågn op! Vågn op!
Jeg må fortælle jer noget, jeg ikke har sagt. Det er vigtigt.
Tak. Merci.
Og hvil jer nu. Vi har en stor dag i morgen.
Der kan I selv se. Han er gået fra forstanden.
STANDARDFRAGT
Så snart vi alle sad i vognen, tænkte jeg:
"Nu går det løs."
Kuppet var i gang.
Mit liv var ikke længere i mine egne hænder.
Så er det nordtårnet! Skynd jer. Jeg holder ulovligt.
Med hjælp fra Barry, vores muldvarp, -
- satte vi Albert og Jean-Louis af ved nordtårnet.
Barry skulle gemme dem på sit kontor til mørkets frembrud.
Ulovligt.
Farvel. - Ulovligt.
På gensyn.
Jeg elsker dig.
Jeg elsker også dig.
Albert og Jean-Louis er ulasteligt klædt som arkitekter.
De har tunge attachemapper, fordi de bærer udstyret.
Og et rør til tegninger, som indeholder bue og pil.
Jeg mærkede rampens hældning, da vi kørte ned -
- til sydtårnets aflæsningslager, -
- og jeg vidste straks, at vi ville blive snuppet.
Stop en halv, cowboy.
Vær stille deromme.
Hvad er dit ærinde? - En leverance. Fisher Fence Company.
Hvem fanden er det? - Vi satte hegn op for længe siden.
Nu skal vi rive dem ned og lave det om.
Godt. Ned ad rampen. Området for mellemtung aflæsning.
Den strømer virkede mistænksom. Jeg var ved at skide i bukserne.
Hey! Hey! Niksen biksen!
Vi har en leverance til 82. etage, Fisher Fence Company.
Nej. Kun leverancer til Met kommer op.
Alle elevatorer er udlejet i dag. Kom i næste uge.
Næste uge? - Ja.
Kør nu hjem.
Hørte I det? Elevatorerne er lejet ud. Det er umuligt i dag.
Vi kører ikke. Overtal ham.
Vi holder pause.
Undskyld, inden jeg kører ... Hvad er dit navn?
Frank Cielani.
Er det siciliansk? - Calabrisk.
Godt. Jeg har sicilianske underboer.
De laver hele tiden calamari. Min lejlighed stinker af det.
Er det ikke utroligt med Nixon?
Stod det til mig, røg svinet i spjældet.
Min den gamle siger, at USA gik på røven, den dag Kennedy blev skudt.
Det er sgu rigtigt.
Hvad var det, du hed? - J.P. Opkaldt efter J.P. Morgan.
Jeg sad hjælpeløs og så på arbejderne.
I mit overophedede hoved så det ud, som om de sneglede sig af sted.
Godaften, drenge. Lang dag. Hav en god aften.
Sidder I stadig og hænger? - Mr. Cielani, lad mig være ærlig.
Hvis vi ikke leverer, bliver vi fyret, og Phil her? Han er så færdig.
Hvad skal I levere og hvortil? - 82. etage.
Hey, Jimmy! Tag lige de frøædere med op på 82. etage.
Det mener du ikke alvorligt? - Det er dagens sidste tur, okay?
Tak! - Ja ja. Kom så. Det er fyraften.
Hvilken etage? - Vi skal til ...
110. etage.
110? Der er intet. Kun mekanik.
Det er perfekt for os. Vi skal op tæt på taget.
Hvorfor det?
Vi kommer med delene til antennen.
Og antennemasten. Og sikkerhedshegnet.
Vi kommer med isoleringsmateriale. - Vi skal måle op.
Ja, ellers kan vi ikke installere ledningerne.
Vi er fire måneder bagud. - Ja ja, fint nok. Pas på fingrene.
Okay, J.P.
Når vi kommer op til 110. etage, smider vi udstyret ud.
Få den fyr ned igen.
Du har brug for hjælp. - Få ham ned.
Hvis han bliver, må vi starte forfra og vinke farvel til kuppet.
Fint.
Vi var heldige.
Elevatoren kører os til 110. etage, -
- men det betyder, at J.P. er nødt til at få elevatorføreren ned.
Hvis han bliver, er det slut med kuppet.
110.
Jimmy. Tusind tak, mand. Jeg giver en øl.
De skal læsse af og gøre lageret op.
Det tager en evighed. De finder selv hjem.
Ja ja. Pas på fingrene. - Sådan!
"Kommedas". Er det græsk?
Der bor en græsk fyr under mig. Han æder hele tiden lam.
Kun lam.
Det her begynder at være ren nedtur, mand.
Vi læsser af her.
Okay. - Hold da kæft.
Først kablet. Hvis nogen stopper os, siger vi, det er antennebarduner.
Lortet er sgu tungt. - Stille.
Voldsomt tungt. Altså tungt-tungt, det er ikke bare pis.
Det her giver mig bare skidedårlige vibrationer, mand.
Pis! Det er strømerne!
Strømerne er her, mand! - Gem jer.
Nu er vi virkelig ude at skide. Fandens også, mand.
Det hyler mig ud af den.
Lyden kommer nedefra. Det er okay. - Jeg kan ikke det her.
Jeg får noia, mand.
Vi behøver dig ikke. Gå. Okay?
Jeg går. - Gå nu.
Nej, den trappe.
Nej, den trappe til 82. etage.
Der er en elevator.
Jeg vil sgu gerne hjælpe jer med at gøre noget vildt.
Okay? Men du ved ...
For fanden da, mand. Jeg er den, der er skredet!
Vores eneste håb er, -
- at vagten går til en anden etage, eller at vi kan snige os forbi ham.
Jeg må indrømme, at jeg på det tidspunkt troede, kuppet var dødsdømt.
Hey, Annie!
Jeg har ledt efter dig overalt. - Er alt okay?
Der var problemer, men det går vist. - Okay.
Gud fader ...
Jeg fatter ikke, det ikke er indhegnet.
Nogen kunne dø her.
Så der sidder vi og balancerer på en stålbjælke i en evighed.
Og det allerværste er, -
- at vores tunge sikkerhedssko er et helvede for fødderne.
Jeg kan se walkie-talkien, men ikke vagten.
Vil det sige, at vagten er væk?
Er han bare rykket ud af mit synsfelt?
Han ville vel ikke gå fra sin walkie-talkie, vel?
Jeg vender mig mod Jeff ...
... og ser angsten i hans ansigt.
Og hans angst trænger ind i mit sind.
Jeg begynder selv at fremmane de frygteligste tanker.
Tiden går. Jeg kigger og kigger, -
- og walkie-talkien ligger bare der. Jeg tænker:
"Hvad sker der med den vagt og hans walkie-talkie?"
"Leger han med mig?"
"Vil han lokke mig frem, så han kan grine ad mig? Sover han?"
Så, en times tid efter mørkets frembrud ...
Han er væk.
Er vagten gået? - Jeg kan ikke se ham.
Vi er tre timer bagud.
Hvad er der med ham? - Måske er han på stoffer.
Eller han er død.
Se! Han klarede den!
Han er klar til at skyde! Hold øje med vagten.
Jean-Louis og jeg har aftalt håndsignaler.
Han er nu klar til at sende pilen af sted.
Han skal give signal og skyde efter fem sekunder.
Men efter fem sekunder sker der ingenting.
Jeg lytter efter pilen, men kan ikke høre noget.
Jeg ser mig omkring. Ingenting. Måske er pilen fløjet for langt?
Så jeg fægter med armene i håbet om at kunne mærke en usynlig snøre.
Men jeg mærker ingenting.
Hvad fanden laver du?
Leder efter snøren!
Så jeg tager tøjet af, for på den bare hud -
- har jeg større chance for at kunne mærke snøren.
Kan jeg hjælpe? - Nej! Hold øje med vagten!
Nej!
Philippe!
Okay.
Vagten er væk!
Jeg kommer i tøjet igen, og vi spæner op på taget med vores udstyr.
Vi må hjem og hvile os og komme tilbage inden solopgang.
Gå bare. Jeg bliver.
Hele natten? - Ja.
Du kan ikke gøre noget hernedefra. Det enten lykkes eller mislykkes for ham.
Og du ser også meget suspekt ud, når du står med kikkerten om halsen.
Jeg går lidt rundt.
Det er New York. Det er farligt. - Jeg klarer mig.
Tror du, Philippe ved, du stadig er her?
Jeg kommer med doughnuts. - Tak.
Godt. Han afmærkede rebet.
Jean-Louis' mærke!
Jean-Louis, kan du høre mig?
Højt og tydeligt. - Så kan vi kommunikere.
Jeg måler rebet og udregner cavalettiernes placering.
Her.
Men hvad du end gør ...
Jeg vogter det med mit liv.
Garbowski, er du vågen?
Meget morsomt.
Du skal tjekke noget nede på etage 37.
Hvad sker der?
Hvad siger du til pepperoni og pølse med ekstra ost?
Mums.
Det var tæt på.
Vi må have et alarmsignal.
Cavalettierne er fastboltet. Vi er klar til at få linen over.
Er du klar? - Ja.
Først det tunge reb, så kablet.
Vi har rebet.
Ud med kablet.
Hold fast!
Vi har et problem. - Vi gør alt for at hive kablet op.
Der er et par timer til daggry.
Vi gør alt, hvad vi kan.
Det er sindssygt. Vi kan aldrig nå at blive færdige.
Vi bliver færdige. - Nej, vi gør ej!
Vi bliver snuppet, og jeg vil ikke i fængsel.
Rigningen er ikke sikker. Jeg vil ikke se dig falde ned. Jeg er ude.
Hør her, Albert. Jeg er enig med dig, okay?
Hvis rigningen ikke er klar ved daggry eller ikke er sikker, -
- opgiver jeg det.
Du klarede dig gennem natten! Jeg har en doughnut til dig.
Tak.
Linen er oppe!
Ja, men den er ikke strammet. Der er noget galt.
Philippe, er du der? - Ja, jeg er her.
Den gode nyhed er, at linen er forankret i den her ende.
Den dårlige er, at Albert er ude.
Han sagde, at nu solen går op, er kuppet aflyst.
Er der træ mellem ankerpunkterne og linen?
Hørte du mig?
Albert strejker. Han løfter ikke en finger for at hjælpe mig.
Og han har smuglet et kamera med. Han vil tage billeder og sælge dem.
Jeg sagde jo, at vi ikke kunne stole på ham.
Nå, min ven ...
Så er det kun dig og mig.
Og en ting til ... Du vil altid være min officielle fotograf.
Det virker!
Linen bevæger sig!
Han gør det!
Se! Den går opad.
Hjulet!
Kom nu! Hjælp mig!
Elevatoren er på vej op. Arbejderne kommer!
Kom nu! Vi må stramme cavalettierne. - Det kan jeg ikke!
Jeff, jeg beder dig! Hvis du ikke hjælper mig, er det slut.
Jeg kan ikke.
Kig ikke ned. Tænk ikke over det. Kom nu.
Hjælp med at tjekke.
-Syv gange syv? - 49.
Ni gange otte?
72.
Se.
Drej denne vej. Okay? - Okay.
Bliv her. Jeg strammer den næste.
Du må ikke gå!
Syv gange otte!
56.
96 divideret med 8!
12!
Flot. Videre.
Du klarede det fornemt. Tak.
Hjulet!
Hvad ville du med den? - Med hvad?
Og det var øjeblikket, som jeg kalder: "Den mystiske gæst".
Jeg aner ikke, hvem han er. Jeg har aldrig set ham siden.
Han må have tænkt sit.
Nu skal jeg i kostumet.
Det kræver privatliv. Bygningens sålbænk er mit omklædningsrum.
Ikke synlig fra Manhattans gader.
Papa Rudy lærte mig om omklædningsrummet.
Her sker transformationen.
Det er her, den forklædte bedrager, den ubudne gæst, -
- bliver til den optrædende, artisten.
Åh gud! Han falder!
Åh nej. Det er bare hans skjorte.
Hej. Er der ikke sket noget endnu?
Han skal i gang.
RØR IKKE LINEDANSERENS UDSTYR
DEN MINDSTE URO OG HAN ER I LIVSFARE
Jeg har mistet mit kostume! Det er en tragedie!
Mit livs største skueplads, og mit kostume falder ned!
Jeg har ikke noget kostume. - Hvad?
Jeg mistede min bluse! Det her er ikke mit kostume!
Hvad gør vi?
Vi gør det alligevel. Selvom jeg må gå i en dum undertrøje.
Én fod på taget -
- og én fod på linen, -
- og verden udenfor begynder at fortone sig.
Jeff var der ikke mere.
Mit tårn var forladt.
Jeg hørte ikke længere lydene af New York.
Alt blev stille.
Jeg så kun linen, -
- som flød ud i en lige linje mod det uendelige.
Skiftede jeg vægten over på den anden fod, -
- blev jeg en linedanser.
Så snart hele min vægt er på linen, -
- rammes jeg straks af en usandsynlig velkendt følelse.
Jeg mærker linen holde mig oppe.
Jeg mærker tårnene holde linen oppe.
Åh gud. Han gør det. Han gør det!
Kan du se det? Åh gud!
Han gør det!
Se op, alle sammen! Der er en linedanser.
Se! Der er en linedanser! Der!
Jeg når den første cavaletti, og den vender på hovedet.
Men ved nærmere eftersyn -
- ser den fin nok ud.
Tak, Papa Rudy, fordi du foreslog at bruge tre bolte.
Smil til kameraet.
Kom så, Philippe. Du gør det. Du gør det, Philippe!
Åh gud! Det er genialt!
Jeg når nordtårnet -
- med den mest intense lykkefølelse, -
- den allerdybeste tilfredsstillelse, jeg har følt i hele mit liv.
Philippe! Kom nu, Philippe. Philippe. Okay.
Som arbejdsmand.
Kig over din højre skulder.
Philippe, smil.
Min ven. Tak.
Jeg havde fuldført min linegang. Kuppet var forbi.
Men da jeg så over på sydtårnet, -
- kaldte det på mig.
Så jeg tænker ...
... jeg måske skal ud på min line igen.
Han går ud igen.
Og så føler jeg noget, som jeg muligvis ...
... aldrig har følt før.
Taknemlighed.
Jeg går ned på ét knæ ...
... og saluterer.
Først saluterer jeg linen ...
... dernæst tårnene ...
... og så saluterer jeg den mægtige by New York.
Da jeg rejser mig, får jeg øje på to betjente.
Panserne.
Hold da kæft! Hvad fanden sker der?
Giv ham håndjern på. - Hænderne over hovedet!
Ned med dig! Få så hænderne over hovedet!
Jeg taler ikke engelsk. - Hvad?
Gud fader! Ham her er sgu frøæder.
Jeg er fransk.
Dig og den lille vævre sidder virkelig i saksen.
Hør her.
Kom nu bare ind ...
... og så kan vi tale om det, ikke?
Kom, makker.
Kom ind.
Forestillingen er forbi. Kom så.
Taler du amerikanersprog?
Pas på!
Gud fader!
Stakkels betjente.
Det er som i de gamle dage, hvor jeg løb fra politiet.
Men de kan ikke sætte efter mig her.
Hvad fanden gør vi nu?
Nu er jeg blevet opmærksom på alle folkene nedenunder, som kigger op.
Mit publikum.
Og selvom det er noget, en linedanser aldrig må gøre, -
- kigger jeg ned.
Og det var ...
Det var fredfyldt.
Det var roligt og fredeligt.
Ikke farligt.
Hørte du det? Der kommer nogen. Af sted.
Kom så!
Kom så.
Vi er på taget.
Hey, makker! Hvad laver du derude?
Se lige der! - Idioten må være gået fra forstanden.
Kom nu ned fra det der, ikke? Hvorfor gør du det?
Kom nu.
Hey, hold op med at spilde alles tid!
Kom så ned fra den line.
Hey, pikhoved!
Hey, hey, hey. - Du må ikke falde ned!
Ikke falde ned!
For satan da. - Den pissemyre er bare for meget!
Med politi på begge tage er der ingen udvej.
Jeg må blive på min line.
Vent lidt, makker.
Utroligt!
Du tager ham. Jeg holder fast i dig. - Holder du fast i mig?
Det gør du? Okay, kom så.
Sådan. Stille og roligt. - Kom så.
Sådan. Stille og roligt, kammerat. Nemlig.
Kom nu.
Okay. Så er det nu.
Så er det nu.
Okay, mand.
Så er det ... Bare et til.
Hvad laver du? - Satans.
Hvad laver du?
Dit svin!
Helt ærligt! Utroligt!
Så har jeg set det med. - Det må du sgu nok sige.
Han er sgu sej.
Han skal se at blive færdig. Der er en stormfront på vej.
Okay, Philippe. Nu skal du stoppe.
Jeg ligger der på ryggen, og himlen fylder hele mit synsfelt.
Skyerne ...
... er som musik.
Så dukker noget op.
Et syn.
En fugl!
Fuglen ser på mig.
Og jeg mærker en stille trussel.
Rolig. - Pas på!
Pludselig rammes jeg af tvivl.
Måske er linen blevet træt af at holde mig oppe.
Hvad hvis mine tårne talte med hinanden og havde fået nok?
Hvis de afstøder mig?
Han er okay.
Måske er tiden inde til at afslutte den forbudte linegang.
Det er New York Havnepoliti!
Kom straks væk fra den line.
Du overtræder omkring 100 af byens regler.
Kom straks ned fra den line, -
- eller vi er tvunget til at bryde ind for at fjerne dig.
Sig, han skal gå ind.
Philippe!
De er gale! De slår dig ihjel! De klipper linen!
Sig, han skal komme ind.
Philippe! De er sindssyge! De vil klippe linen!
Men jeg kan ikke ende min linegang i et tvivlende øjeblik, -
- duknakket og med bøjet hoved.
Jeg beslutter ...
... at jeg kun vil forlade min line og mine tårne ...
... med oprejst pande.
Næsten inde.
Jeg har dig.
Få fat i ham.
Sådan.
Betjente fra New York Politi, tak for jeres tålmodighed.
Jeg melder min ankomst til politiet.
Jeg fortæller dem, at min linegang nu er fuldført.
Men det er den ikke.
Jeg mangler stadig tre skridt.
Er du okay?
Rolig.
Okay, kom så. - Godt.
Jeg har den.
Jeg hedder Philippe Petit. Jeg er linedanser.
Ned med dig, blærerøv. Så er forestillingen forbi.
Bobby, håndjern.
Giv mig et knus!
Hvad siger du så? - Jeg sagde det jo.
Åh gud. Åh, Philippe. Du gjorde det.
Min Philippe.
Nej! Du må ikke klippe min line!
Alle skider da på din line!
Spændingen er for stor! Den kan ramme nogen! Tro mig!
Vent. - I skal løsne den med Tirforen.
Han har ret. Hvor er styrepinden? - Det er skjult i et hul i væggen.
Pas på fingrene. - De kommer ned, Lou.
Det må jeg sgu give jer frøædere. I fuppede mig fuldstændig.
Jeg må sige, at det, du gjorde, var stort.
Jeg vil aldrig i livet komme til at se noget lignende.
Du har nosser.
Godt gået.
Channel 6 News. Verden vil gerne vide, hvorfor du gør det?
Hvorfor vove noget så farligt?
Der er ikke noget hvorfor. Kun et fordi.
Når jeg ser et smukt sted til min line, modstår jeg ikke fristelsen.
Senere i dag dømte en dommer Petit til at gøre det igen.
Men i Central Park foran et børnepublikum -
- og kun en meter over jorden.
GADEARTIST KRYDSER TÅRNENE
Historien om mit kup gik verden rundt.
I Frankrig, da Papa Rudy hørte det, blev han den lykkeligste Papa Rudy.
Når Papa Rudy er vred, er han rødglødende.
Men når Papa Rudy er glad, får hans hunde en dobbelt ration.
Det mest fantastiske øjeblik for mig -
- var, da jeg så dig besvare mit signal med pilen.
Da vidste jeg, kuppet blev en succes.
Vi havde nær mistet pilen. Den lå helt ude ved kanten.
Og det var præcis det, jeg sigtede efter.
Indrømmer du, du ville se ham smide kludene?
Ja.
Jeg vil gerne udbringe en skål.
Til alle jer, mine medsammensvorne.
Jeg ved, jeg kan være ...
... lidt krævende.
Men, men ...
... I opgav mig aldrig.
Og derfor var jeg i stand til at gå på den line.
Så for at tillade mig den ære ...
... tak.
Du mener "skål"! - Skål!
Se.
Vi gjorde det, Philippe. Vi viste hele verden, -
- at alt er muligt.
De er blevet forandret. Hey, Philippe, de er forandret nu.
Det er de.
Tårnene er forandret, fordi du gik deroppe.
Alle newyorkere siger nu, at de elsker de tårne.
Måske pustede du liv i dem ...
... og sjæl.
Jean-Louis og Jeff rejste snart hjem til Frankrig.
Men jeg blev. Jeg var stolt af at blive newyorker.
For at kunne blive måtte jeg betale min gæld til samfundet.
Så en dommer pålagde mig at optræde gratis i Central Park.
Og det gjorde jeg med glæde.
Annie ... Annie tog desværre tilbage til Frankrig.
Vent ...
Er du sikker?
Ja, jeg er sikker.
Din drøm er gået i opfyldelse. Jeg skal ud og finde min.
Ses vi snart?
Farvel.
Annie.
Tak. For alt.
Jeg er glad for, tårnene kaldte på dig.
Det var utroligt. Men gør det aldrig igen.
I husker nok Tozzoli fra pressemødet, -
- en af opførerne af tårnene.
Han elskede min linegang og gav mig adgang -
- til udkigsposten når som helst.
Jeg gik flere gange alene derop.
Så stod jeg der og så ud over tomrummet ...
... og tankerne kom væltende, og følelsen var der igen.
For det var ...
Det var en smuk dag. Og på den der adgangstilladelse ...
På den slags står der altid en udløbsdato.
Men på min stregede mr. Tozzoli datoen ud -
- og skrev på den:
For evigt.
Oversættelse: Malene Hollnagel Scandinavian Text Service 2015